Astăzi trăiesc mai multi oameni decât au murit în istoria umanitătii.
Însă numărul mortilor creste.
Într-o zi nu va mai fi loc pentru a îngropa pe nimeni.
Cum rămâne cu zgârie-norii pentru morti
care s-ar putea construi?
Ar putea fi sub zgârie-norii pentru cei vii
care sunt clăditi.
S-ar putea îngropa oamenii 100 de etaje mai jos
si lumea celor morti ar putea fi sub lumea celor vii.
Binecuvântat fie sufletul fratelui nostru Tom.
Nu stie nimeni că sicriul e gol?
Ar fi trebuit să-l umple cu pantofi sau cu altceva.
E o înmormântare simulată.
Ca cea pentru pestisorii aurii.
Este ceea ce este, Oskar.
N-are niciun sens.
Dacă ai putea coborî cu liftul să-ti vizitezi rudele decedate?
Asa cum treci podul pentru a-ti vedea prietenii din Brooklyn.
Sau mergi cu feribotul pe o insulă.
Tata mi-a spus cândva că New York avea si o a sasea regiune.
Chiar lângă Manhatan.
Însă nu mai poate fi vizitată.
Pentru că s-a scufundat.
Nu mai stie nimeni unde se află.
Bine.
Crezi că esti istet? Hai să găsim a sasea regiune.
Bine.
Și?
- Ce? - Și ce?
Cum vrei s-o găsesc?
Care sunt indiciile?
A ridicat din umeri de parcă n-ar fi stiut despre ce vorbesc.
Mi-a plăcut asta.
Era jocul meu preferat pe care îl jucam cu tata.
Îl numisem "expeditie de recunoastere".
Am găsit ceva din fiecare decadă a secolului XX.
Esti genial.
E genial.
Căutarea regiunii a sasea a fost cea mai grozavă expeditie.
Bun, avem entomologie si elementologie francofilă pentru amatori.
Consultantă în calculatoare.
- De ce sunt toate pentru amatori? - E un compliment.
Pacifisti amatori?
Inventatori amatori.
Și asta.
Gata, am rezolvat.
Tata a conceput expeditia că să vorbesc cu oamenii.
Știa c-o să-mi fie greu.
Ce vrei?
Tu ce crezi?
Ar putea fi util.
Nu poti să-mi spui nici dacă sunt pe calea cea bună?
Dacă nu-mi spui, cum voi putea avea dreptate?
Uite un alt mod de a privi lucrurile.
Cum te-ai putea însela?
Nu înceta să cauti.
Central Park nu era în locul în care se află acum.
Tata spunea că se afla în centrul regiunii a sasea.
Cârlige enorme au fost înfipte adânc în pământ,
iar parcul a fost tras de toti cetătenii din New York,
ca un covor peste zona a patra, dintr-a spre a sasea, până în Manhattan.
Am găsit ceva! Terminat!
Ce anume, Oskar? Terminat!
Cod 3! Terminat!
Tata spunea că datorită indiciilor din Central Park
stim că a existat regiunea a sasea.
De unde-i asta?
Era a tatălui meu.
Mi-a dat-o când eram mic.
Nu mi-a folosit prea mult.
Ce-i asta?
Filmele vechi ale bunicii.
Nu le-am mai văzut de ani de zile.
Știi cum arăta tatăl tău?
Nu, habar n-am.
Ceea ce stiu e că e din Dressnen, Germania.
Era foarte rău
si a hotărât că nu-si doreste o familie.
- Asta-i tot? - Asta-i tot.
ti-ai dorit dintotdeauna să fii bijutier?
Mi-ar fi plăcut să fiu si om de stiintă.
Nu voi sti niciodată.
De ce?
Pentru că sunt bijutier.
Câmpuri de căpsuni plantate în castelul tău.
Ce caută?
Când va găsi, o să-ti spună.
L-am trimis în toate colturile parcului
să discute cu toti oamenii pe care îi întâlneste.
Va fi cea mai importantă expeditie de recunoastere din toate timpurile.
Nu-i mai da sarcini asa dificile.
Dacă era usor, nu merita efortul.
Gândeste-te ce fel de adult va deveni.
Nu stiu. Pentru asta te am pe tine.
Va fi genul de băiat care se îndrăgosteste de prima fată autoritară.
Adică frumoasă.
- Frumoasă. - Și inteligentă.
Care-i va spune ce să facă.
Îti spun cât e factura?
E ultima. 70/71,40.
71 de dolari si 40 de centi.
- La tanc! - Chiar exista regiunea a sasea?
Dacă vrei să crezi ceva, poti găsi argumente.
Ce argumente?
Indiciile, bineînteles.
- Ce indicii? - Cum ce indicii? Indiciile!
Registrul fosilelor bizare din Central Park,
PH-ul echilibrat al acelui lac de acumulare.
Și asta ne conduce la... leagăne.
Conform documentelor din registru,
s-a găsit un bilet sub leagănele
din Central Park,
si datorită mai multor teste stiintifice,
pe care tu esti prea mic, iar eu prea simplu
pentru a le întelege,
au reusit să afle că biletul probabil a fost scris...
- în regiunea a sasea. - Ce scria?
Ce întrebare fantastică!
Hai să aflăm.
Nu spune.
Ar trebui, dar nu spune.
- Pot să-l văd? - Ce?
Ce vrei să vezi?
A fost ultima noastră conversatie.
- Dă-mi-l! - E în spatele tău. În spate.
Stai.
Următoarea dată când i-am auzit glasul tatălui meu
a fost când m-am întors de la scoală în dimineata acelei zile cumplite.
Dă-te!
Din cauza celor întâmplate
ne-au lăsat să plecăm de la scoală mai devreme.
E îngrozitor.
N-ai voie să fumezi pe hol.
Ai putea avea probleme.
Nu există asa ceva astăzi.
Unde sunt părintii tăi?
E cineva în centrul orasului?
Mama e la serviciu, iar tata are o întâlnire pe undeva.
În orice caz, nu e treaba ta, băgăretule.
Ai vorbit cu ei?
Pupă-mă-n fund.
Doamne...
Primul mesaj. 11 septembrie, ora 8:56 A.M.
Esti acolo?
Alo!
Dacă esti acolo, ridică receptorul.
Am sunat la birou, dar nu răspunde nimeni.
Ascultă-mă, s-a întâmplat ceva. Sunt bine.
Ni s-a spus să rămânem unde suntem,
să asteptăm pompierii.
Sunt sigur că totul e în ordine. Te sun când aflu mai multe.
Te-am sunat să-ti spun că sunt bine
si să nu-ti faci griji. Te sun mai târziu. Pa, pa.
Mesajul al doilea. 11 septembrie, ora 9:12 A.M.
Esti acolo? Esti acolo?
Tot eu sunt.
Alo.
Scuze, speram că...
esti acasă. Nu stiu dacă ai auzit ce s-a întâmplat.
Voiam că-ti spun că sunt teafăr. Totul e bine.
Încă asteptăm să vedem ce trebuie să facem.
E un adevărat haos.
Dacă ar exploda soarele,
n-ai afla în primele 8 minute.
Pentru că atât durează până călătoreste lumina spre noi.
Timp de 8 minute, lumea ar avea încă lumină.
Și încă ar simti căldura.
A trecut un an de când a murit tata.
Și am putut simti cele 8 minute alături de el...
terminându-se.
Nu mai intrasem în debaraua tatii din acea zi cumplită.
Mama nu i-a atins lucrurile.
Erau toate acolo.
Nu înceta să cauti.
Oskar, ai pătit ceva?
Sunt Oskar Schell, bunico.
Bunico, esti trează?
Terminat.
- Bunico. - Aici bunica.
De ce nu dormi?
Vrei să vin la tine?
Terminat.
ti-a spus tata ceva de vreo cheie specială, bunico?
Terminat.
O cheie specială? Nu cred.
O cheie specială? Pentru ce?
Pentru ce este cheia specială?
Terminat.
Chiriasul e acasă?
Terminat.
Chiriasul? Nu. Nu vine niciodată asa devreme.
Terminat.
Bunica îi închiriase o cameră unui bărbat
la 3 săptămâni după cea mai cumplită zi.
De ce e mereu închisă usa chiriasului?
- De ce nu-l pot cunoaste? - Relaxează-te.
De ce nu îmi poti spune nimic despre el?
E dintr-o altă tară. Acum cântă.
- Cât timp va rămâne aici? - Nu rămâne nicăieri prea mult.
E periculos?
Dacă îl vezi vreodată, să nu spui nimic.
S-ar putea înfuria foarte tare.
Acum cântă.
Ce ai găsit, Oskar?
Terminat.
Oskar? Mai esti acolo?
Oskar!
E pentru un fel de cutie cu lacăt.
Nu e ca cele de aici.
E mai lată si mai dificil de rupt.
Dar nu cred că e pentru un seif fix.
Ar putea fi pentru o casetă bancară de valori,
de la o căsută postală...
E veche. De vreo 20, 30 de ani.
Cum as putea găsi firma care a fabricat-o?
Ar fi putut-o fabrica oricine.
Cum găsesc lacătul în care să se potrivească?
Mă tem că nu te pot ajuta.
Asta dacă nu vrei s-o probezi în orice găsesti.
Nu se stie niciodată în ce se poate potrivi o cheie.
Sunt un milion de posibilităti diferite.
Asta îmi place mie la chei. Mereu deschid câte ceva.
Doar una.
N-ar trebui să fii la scoală?
E ziua doctorului Martin Luter King Jr.
A doua minciună.
Începusem să-mi număr minciunile din acea dimineată,
când îi spusesem mamei că am febră.
Nu vreau să molipsesc o multime de oameni la scoală.
Ar putea fi un virus transmisibil.
Credeam că ziua lui Martin Luter King era în ianuarie.
Era.
Au schimbat-o. Aia a fost a treia minciună.
Stai putin.
Cine-i "Black"?
De pe plic.
Vreun cunoscut?
Ar putea fi cineva care stie ceva despre cheie.
Vă multumesc că sunteti un lăcătus atât de bun.
Pentru ce îti trebuie?
Un proiect de la scoală.
A patra minciună.
De ce nu esti la scoală?
Au spus că deja stiu prea multe.
Black, Black, Black...
Black era, cu sigurantă, o persoană.
Probabil...
Dacă Black era o persoană, el sau ea trebuie să-l fi cunoscut pe tata.
Dar cum?
Și cum îl voi găsi?
Sau pe ea.
Făcea parte din expeditia de recunoastere?
Aici nu e.
Expeditiile tatii mereu au inclus o călătorie.
17,843 mile.
Brazilia!
Și mereu le planifica până în cele mai mici detalii.
Și-au mers o mie de mile...
si sapte sute...
Ce altceva putea fi?
Dacă exista o cheie, exista si un lacăt.
Dacă exista un nume, exista si o persoană.
Am venit!
Trebuia să existe un lacăt.
Și îl voi găsi pentru că el îsi dorea să-l găsesc.
Și îl voi găsi pentru că era singurul mod
de a-mi prelungi cele 8 minute alături de el.
Poate le-as putea prelungi la nesfârsit.
Am adunat într-un rucsac lucruri esentiale pentru supravietuirea mea.
Și această mască de gaz
pe care mi-a cumpărat-o bunica după cea mai cumplită zi.
Tamburina, să mă ajute să-mi păstrez calmul.
Binoclul, evident.
Trebuia să am putine bagaje, pentru a călători cât mai repede posibil.
Jurnalul meu de expeditie.
Aparatul foto al tatălui tatălui meu.
Scurta istorie a timpului, de Steven Hackin,
pe care mi-o citea tata.
Celularul, fursecurile, care-mi plac la nebunie.
Cheia...
Evident.
Și mesajul tatălui meu pentru a nu înceta căutările.
Și nu voi înceta. Niciodată.
Hei!
Unde te duci?
Afară.
Unde?
ti-am mai spus, la conventia de benzi desenate, cu Mich.
Mă întorc mai târziu. A cincea minciună.
Cu exceptia părtii "revin mai târziu".
Lasă-ti telefonul deschis si sună-mă din oră în oră, da?
Vorbesc serios.
Nu stiam ce mă astepta.
Desi mă durea stomacul si îmi lăcrimau ochii,
hotărâsem că absolut nimic n-o să mă oprească.
Nici măcar eu.
Mai întâi...
Abby Black din Fort Green, Brooklyn.
Pentru că transportul în comun mă panica,
am mers pe jos.
Mereu mi-a fost greu să fac anumite lucruri.
Functionează liftul, geniule.
Știu, retardatule.
Însă cea mai cumplită zi a făcut lista mult mai lungă.
Bătrâni,
oameni care aleargă,
avioane,
chestiile înalte,
lucrurile în care puteai rămâne blocat,
lucrurile zgomotoase,
tipetele, plânsetele,
oamenii cu dintii stricati,
bagajele fără stăpân,
pantofii fără stăpân,
copiii fără părinti,
chestiile care sunau, care scoteau fum,
oamenii ce mâncau carne,
oamenii ce priveau în sus,
turnurile, tunelurile,
lucrurile silentioase, zgomotoase,
lucrurile cu faruri, cu aripi...
Pădurile mă făceau în mod deosebit să intru în panică.
- Hai, încearcă. - Nu pot să încerc.
Dacă nu încerci, n-o să stii niciodată.
- Încearcă. - Nu fi dezamăgit de mine.
Hai, ia sucul.
Și bunica m-a crescut la fel.
Preferatul meu era...
Unu, doi... al treilea din dreapta.
Deoarece credeam că se va balansa mai sus decât celelalte.
Când toată lumea pleca acasă,
eu mă legănam.
Eram doar eu si leagănele.
Meditam mult aici,
mai ales când am învătat să-mi fac vânt.
Mă legănam cât de sus puteam.
Până când nu puteam urca si mai sus.
Și atunci...
săream.
Pentru o clipă mă simteam la fel de liber ca o pasăre.
Ar trebui să încerci si tu, Oskar.
ti-ar putea schimba modul în care percepi lucrurile.
N-ar fi ceva sigur.
Nu trebuie să sari.
Putem pleca acasă acum?
Fort Green.
Fort Green!
Fort Green! Fort Green! Fort Green!
Ce faci?
Bună ziua. Numele meu e Oskar Schell.
L-ati cunoscut pe tata? tomas Schell.
- Sunteti Abby Black. - Da.
Sigur vi se spune deseori asta, dar dacă veti căuta
"incredibil de frumoasă" în dictionar, ati găsi o poză cu dvs.
As putea intra?
Nu e un moment potrivit acum.
De ce?
Lucram la ceva.
Mai aduc bere. Fă-te comod.
Și eu.
Ce anume făceati?
- E cumva treaba ta? - E o întrebare retorică?
Trebuia să intru.
Îmi este extrem de sete.
A saptea minciună.
Ce vrei să bei?
Cafea rece, jumi-juma, vă rog.
Vii?
Îmi place poza.
Și mie.
- Cât de multe stii despre elefanti? - Mai nimic.
Eu stiu destul de multe.
Am cărti africane.
E o femeie care a stat 10 ani în Congo.
Studia elefantii pentru a afla modul în care acestia comunică.
Abby! Unde sunt toate?
În ultimul an a început să le răspundă elefantilor.
E într-adevăr fascinant.
Dacă îi cresti, te consideră ca un membru al familiei.
Și îsi amintesc.
Infătisarea, vorbirea.
Mă întreb ce simteau când auzeau chemările.
Nu stiu.
- Plângeau? - Doar oamenii plâng cu lacrimi.
Știai asta?
Elefantul din poză plânge.
Asa pare, dar probabil au editat poza în Photoshop.
Nu plânge.
Salut, Bob. Ce faci? Grozav.
Și eu. Ce-ai mai făcut?
Super. Chiar super tare. Vin si eu.
Ne vedem la ora 15:00.
Cine era?
Sotul meu.
Probabil ti se pare totul foarte ciudat.
Cred că multe lucruri sunt ciudate.
Lumea îmi spune tot timpul că sunt ciudat.
Mi-au făcut analizele cândva să vadă dacă am autism.
Tata spune că e boala celor mai destepti decât toti ceilalti,
dar nu pot fi întelesi.
Testele nu au fost concludente.
Esti sigură că nu l-ai cunoscut pe tomas Schell?
Era în clădire.
Pe 11 septembrie.
Încerc să găsesc lacătul cheii care era într-un plic de-al tatălui meu.
Îmi pare rău, nu stiu nimic despre cheie sau tatăl tău.
As putea-o păstra?
Mi-ar face plăcere.
Credeam că-ti place.
S-au schimbat multe pe aici.
Pot să te pup?
Esti foarte drăgălas, dar nu cred c-ar fi o idee bună.
Pot să-ti fac o poză, ca să-mi amintesc de tine?
Cum a fost la conventia de benzi desenate?
Ai stat acolo toată ziua?
Vrei să descui usa, te rog?
Oskar, descuie usa, te rog.
Oskar!
Lasă-mă să intru!
Oskar, te rog, dă-mi voie să intru.
De ce vrei să intri?
Să-ti spun că te iubesc.
Nu stiu, speram că esti acasă.
Nu stiu dacă ai auzit ce s-a întâmplat, dar voiam să-ti spun că...
sunt teafăr, totul este în ordine.
Încă asteptăm să vedem ce trebuie să facem.
E un adevărat haos. Pompierii trebuie să sosească.
Al treilea mesaj. 11 septembrie.
Ora 9:58 A.M.
Oskar?
Oskar!
Oskar?
Te simti bine?
Da.
- Te-au lăsat să pleci de la scoală? - Da.
Știi ce s-a întâmplat?
Da.
Mama ta trebuie să ajungă acasă în curând.
Vrei s-o astepti aici până vine?
Presupun că da.
Vrei s-o astept împreună cu tine?
E în regulă.
Esti sigur?
Afirmativ.
Esti sigur?
Oskar...
Te-a sunat tata?
Sunt mesaje în mesageria vocală?
Liniile sunt ocupate. Încercati mai târziu.
Liniile sunt ocupate. Vă rugăm, încercati mai târziu.
Te rog... te rog...
Ne pare rău, conexiune indisponibilă. Vă rugăm să încercati mai târziu.
Liniile sunt ocupate. Vă rugăm, încercati mai târziu.
Ne pare rău, apelul dvs nu a putut fi efectuat.
Înregistrează.
Bună! Ati sunat la familia Shell.
Azi este joi, 11 septembrie.
Acestea sunt evenimentele zilei.
Este totul în regulă.
Respiratia se opreste brusc cu un zgomot puternic. Ei îi spun "Soapta stelelor".
Bună! Ati sunat la familia Shell.
Acum nu le va mai asculta nimeni,
cum le-am ascultat eu.
Ca si cum nu s-ar fi întâmplat nimic.
De câte ori plecam din apartamentul nostru, deveneam putin mai usor,
pentru că eram mai aproape de tata.
Dar mă si îngreunam putin,
pentru că eram departe de mama.
De ce mă privesti asa?
Cum te privesc?
De parcă am făcut ceva gresit.
- Ai celularul? - E aici.
Te iubesc.
Poate a stat acolo până am plecat.
Sau poate plecase deja.
Poate vorbea prea încet pentru ca eu s-o pot auzi.
Hazelle Black, locuia în Hamilton High.
Doamne, te rog, ai grijă de micutul Oskar.
Mă rog, Doamne, să faci un miracol pentru el.
Să-l tii în sigurantă, în bratele Tale iubitoare.
În timp ce el îsi va urma calea.
Amin.
tine minte.
Fiecare zi e un miracol.
Eu nu cred în miracole.
Să găsesti locul în care se potriveste această cheie, ar fi un miracol.
Am început cu o problemă simplă.
O cheie fără lacăt.
Și am conceput un sistem potrivit pentru rezolvarea problemei.
Am desfăcut totul până în cele mai mici bucătele.
Și am început să gândesc că fiecare persoană e un număr
într-o ecuatie gigantică.
Ar putea fi de la o casă de valori.
Sau de la un seif.
E veche. As putea încerca să văd dacă se potriveste la ceva?
Dar nu dădea rezultate...
Pentru că oamenii nu sunt ca cifrele.
Seamănă mai mult cu literele.
Iar aceste litere vor să devină povesti.
Tata spunea că povestile trebuie povestite.
Haide, haide, haide!
Am programat câte o vizită de 6 minute cu fiecare persoană cu numele Black.
Dar niciodată nu dura doar 6 minute.
Fiecare îmi lua mai mult timp decât plănuisem.
Încercau să mă consoleze, să mă facă să mă simt bine vizavi de tata.
Și să-mi povestească povestile lor.
Dar nu voiam să mă simt mai bine si nu-mi doream prieteni.
Nu voiam decât lacătul.
3 ani.
Nu mă apropiam deloc de tata.
Îl pierdeam.
Esti imbecil cumva?
Tată! Cu tine vorbesc!
Deschide usa asta idioată!
Probabil este...
foarte confuz.
Te sun mai târziu.
Oskar, ce este?
Promiti că nu mă îngropi după ce mor?
- E miezul noptii, Oskar. - Promiti că nu mă îngropi când mor?
N-o să mori.
Vei avea o viată foarte, foarte lungă.
Esti sigură?
Foarte sigură.
Atunci pune-mă într-un mausoleu de deasupra pământului.
Trebuie să vorbim.
Despre mausoleul meu?
Nu.
Despre ce se întâmplă.
De ce ti-e atât de dificil să-mi vorbesti?
În caz că n-ai observat, jumătate din timp dormi.
Iar în cealaltă jumătate, uiti de prima jumătate.
Esti ceea ce legal se numeste un părinte absent.
Asa sunt.
Care parte?
Toate.
Tata spunea că "adevărul te va elibera".
Tata nu-i aici. Suntem doar noi doi.
Mai degrabă unu si un sfert, ca să fie matematic corect.
Nu pleca din cameră, Oskar.
- Dacă mor mâine? - N-o să mori mâine.
Nici tata nu credea că va muri a doua zi.
- N-o să ti se întâmple tie. - De unde stii ce-o să se întâmple?
Nu stii aproape nimic. Ai îngropat o cutie goală!
- Nu contează! Amintirea lui e acolo! - Ba exact asta contează!
Tata era în casa asta!
Acum este pe acoperis!
- Si în râu! - Oskar!
Si în plamânii a milioane de oameni din jurul New York-ului
care îl respiră de fiecare dată când trag aer în piept!
- Nu asa functionează! - De unde stii tu cum functionează?
Nu stii nimic despre atomi si molecule.
Ar putea face parte din glodul din Central Park!
E suficient. Încetează!
- Scuză-mă, "dr. Fissie"... - Încetează.
E adevărat! De ce nu pot spune adevărul?
Încetează.
Trebuie să aibă o logică!
- Nu totul are logică, Oskar! - Ar trebui!
Nu există un răspuns pentru orice.
Nu sunt prost!
Nu are logică deloc! E o minciună!
O cutie goală!
Știu că e o cutie goală!
Știu, dar am făcut asta pentru tine si pentru mine,
ca măcar să încercăm să ne luăm rămas bun de la el.
Pentru că a murit, Oskar. A murit si nu se mai întoarce.
Niciodată. Nu stiu de ce un avion s-a izbit de o clădire.
Nu stiu de ce a murit sotul meu.
Dar oricât te vei strădui, Oskar,
n-o să aibă niciodată logică, pentru că chiar nu are.
Nu are nicio logică!
La naiba cu tot! Nu stii nimic!
De ce m-ai mintit?
Despre ce vorbesti?
- Unde erai? - Când?
În acea zi. În cea mai cumplită zi.
Știi că eram la serviciu.
Nu era nimeni aici.
Mi-as fi dorit să fi fost.
- Dar nu a fost posibil. - Trebuia să faci să fie posibil.
Nu pot transforma imposibilul în posibil.
As fi vrut să fii tu.
As fi vrut să fi fost tu în clădire în locul lui.
Și eu la fel.
N-am vrut să spun asta.
Ba da, ai vrut.
Întoarce-te în pat.
Bună.
Am încercat să te sun. Mă duc acum acasă.
- tomas, mă auzi? - Da, te aud.
Este incredibil. Te uiti la asta?
Ascultă, nu prea am timp.
Eu ajung acasă în 20 de minute.
Ascultă-mă. Sunt în Turnurile Gemene.
Cum adică esti în Turnurile Gemene?
Am avut o întâlnire, dar totul e în regulă. Ne-au spus să rămânem unde suntem.
Am spart o fereastră pentru a avea aer.
- Unde esti? - La etajul 106 din turn.
Ascultă-mă. Vino imediat acasă.
Totul va fi bine.
Unde-i Oskar?
Oskar e în drum spre casă. Te rog să mă asculti.
- Vino imediat acasă. - Vin acasă si îi spun eu.
- Ce să-i spui? - O să-i spun...
Îi spun ce se întâmplă.
Îi spun unde am fost.
Pompierii sunt pe drum.
Suntem toti bine. Trebuie să asteptăm.
tomas?
Asta trebuie să facem.
- Bine? - Nu e bine.
Nu, nu e bine. Ascultă-mă.
Uite ce-o să faci.
Trebuie să găsesti o cale de iesire.
- Da. - Mă auzi?
- Da. - Găseste scara...
si vino acasă...
Trebuie să închid. Toată lumea vrea să vorbească la telefon.
- Nu! - Nu pătesc nimic.
Totul va fi bine.
Nu mai spune asta si caută scările.
Vreau să stii că te iubesc la nebunie!
Te iubesc la nebunie.
Vorbeste-mi în continuare.
- Te sun în câteva minute. - Te rog, vorbeste-mi în continuare.
Bunico, esti trează?
Terminat.
Bunico, te rog, trezeste-te.
Terminat.
Te rog.
Terminat.
Bunico.
Știu că e cineva înăuntru.
Nu-ti fac niciun rău.
Nu am decât 4 ani.
Minciuna numărul 64.
Cine esti?
Chiriasul.
Sunt Oskar Schell.
Nepotul bunicii.
Știi unde e bunica?
- În oras. - În oras?
La ora asta?
Știi unde? E o chestiune de viată si de moarte.
O putem astepta împreună.
Esti un necunoscut? Tehnic.
N-as intra în dormitorul unui necunoscut.
Cum de nu vorbesti? Ai corzile vocale afectate cumva?
Sau te-a speriat ceva îngrozitor?
Super!
Când ai vorbit ultima oară?
Ai încercat vreodată să vorbesti?
De ce nu încerci să-mi spui ceva?
Haide. Numele meu este...
Chiriasul.
Ai cazier?
Nu.
Le-ai făcut rău oamenilor pentru a putea trăi?
Nu.
Care e povestea ta atunci?
Povestea mea este povestea mea.
Trebuia să spun cuiva.
Nu mai puteam păstra secretul.
Pot să-ti spun povestea mea?
Da.
Tatăl meu a murit pe 11 septembrie.
După ce-a murit, n-am intrat un an în camera lui, pentru că-mi era foarte greu
si-mi venea să plâng.
Dar într-o zi
mi-am făcut curaj si am intrat în camera lui.
Îmi era dor să fac Tae Kwon Do cu el, pentru că mă făcea să râd.
Am intrat în dulapul lui, unde erau hainele si lucrurile lui.
M-am urcat să iau vechiul lui aparat foto,
dar am spart o vază în mii de tăndări, iar înăuntru era numele Black.
Și să aflu la ce încuietoare se potriveste cheia
si ce voia tatăl meu să găsesc.
Este cel mai bun plan posibil. Patru cifre.
Am clasificat lumea în functie de zona si a trebui să îi spun mamei o altă minciună,
pentru că nu ar fi înteles cât de mult trebuia să merg
să aflu la ce încuietoare se potriveste cheia
ca să mă facă să înteleg lucruri ce nu aveau niciun sens,
precum uciderea lui într-o clădire
de către niste oameni care nici măcar nu-l cunosteau!
Văd oameni care nici măcar nu vorbesc engleza
care se ascund în camere...
Black spune că vorbeste cu Dumnezeu.
Dacă vorbeste cu Dumnezeu, de ce nu i-a spus să nu-i ucidă fiul?
Dacă a permis ca oamenii să piloteze avioane în clădiri,
poate că vorbeste cu un Dumnezeu diferit de al lor.
Este un bărbat, care este o femeie, sau o femeie care este un bărbat
în acelasi timp
si nu am vrut să mă apropii de el/ea pentru că mă sperie,
pentru că el/ea este diferit/ă.
Încă mă întreb dacă are vagin sau penis...
Dar ce contează?
Cum ar fi locul ăsta dacă toată lumea ar avea aceeasi tunsoare?
Îl văd pe dl Black care nu a auzit niciun sunet în 24 de ani,
ceea ce înteleg, pentru că îmi lipseste vocea tatălui meu foarte mult
când spunea: "Te-ai trezit?", sau...
Să mergem să facem ceva.
Și îi văd pe fratii gemeni împreună.
Și este un rahat. Trebuie să fie un rahat! Un rahat!
Era acelasi desen al aceleiasi persoane tot timpul!
Boris Black, portarul, a fost profesor de scoală în Rusia,
iar acum spune că îi moare creierul.
Ramos Black, fost un colectionar de monede,
dar acum nu are suficienti bani cât să mănânce în fiecare zi!
Alan Black a fost închis în spatele unei usi fără nicio cheie.
Ceea ce este mai rău decât un zid din cărămidă.
Iar eu simt că m-am lovit de un zid de cărămidă
pentru că am încercat cheia în 148 de locuri diferite,
Dar cheia nu s-a potrivit.
Nu a deschis nimic din ce tata ar fi vrut să găsesc
ca să stiu că va fi totul în regulă fără el.
Atunci lasă asta asa.
Și mă simt speriat de fiecare dată când mă duc într-un loc ciudat.
Sunt atât de speriat încât trebuie să mă abtin
să nu sfărâm totul,
dar nu am uitat niciodată ce am auzit că i-a spus mamei
în legătură cu cea de-a sasea diviziune administrativă.
Că dacă lucrurile ar fi usor de găsit...
Nu ar merita să fie găsite.
Și sunt în continuare speriat de fiecare dată când plec de acasă
de fiecare dată când aud o usă deschizându-se.
Și nu stiu absolut nimic nou fată de ce stiam la început!
Îmi lipseste tata mai mult ca oricând.
Cu toate că scopul era să îl găsesc.
Doare prea mult.
Uneori cred că am făcut ceva foarte rău.
Rău?
Sunt obosit. Mă duc în pat.
Nu-i spune bunicii că ne-am întâlnit.
Vrei să...
Ce să vreau?
Să vin să caut cu tine?
Nici vorbă. Absolut deloc.
Nu, nu, nu.
Sigur. Sâmbăta următoare, la ora 7 dimineata.
Am ajuns acolo cu 23 de minute si 37 de secunde mai devreme,
pentru orice eventualitate.
Nu stiam dacă voiam ca el să fie acolo.
Nici măcar nu stiam dacă nu vreau să fie acolo.
Aveam întreaga zi să aflu.
Dacă o să vii cu mine, există reguli.
Ai voie doar 2 pauze pentru toaletă.
Și una de 19 minute pentru masă.
Observările sunt strict interzise,
cu toate că pot fi luate în considerare locurile istorice.
De asemenea,
am o listă cu 15 întrebări simple
despre tine la care as vrea să răspunzi.
Vino.
Regula numărul patru: tine pasul.
Nu mă pot opri să te astept la fiecare două minute.
J. Black este în zona H. Zona EQ16 pe hartă.
Este în Rockway, 17 kilometri.
Pe aici.
Nu călătoresc cu metroul.
Nu este sigur.
Este o tintă evidentă. Întregul sistem de transport public este o tintă.
Poti fi aruncat în aer de către oameni care nici măcar nu te cunosc.
Nu...
w.w.w.s.u.b.t.i.t.r.a.r.i-n.o.i.r.o
A scris: "Nu pot merge atât de departe."
A scris că dacă voiam să meargă cu mine,
trebuia să mergem cu autobuzul sau cu metroul.
Iar metroul era mult mai rapid.
Și a scris:
"Oricum, nu are de ce să-ti fie frică.
Am replicat:
Este usor pentru tine să spui asta!
Ceea ce, de fapt...
nu era adevărat.
Uneori trebuie să ne învingem temerile.
Nu te gândi la nimic.
"Să nu mă gândesc la nimic". Asta este o expresie contradictorie.
Precum... "Acum, apoi".
O expresie contradictorie există atunci când două cuvinte se contrazic reciproc.
Eu si cu tatăl meu obisnuiam să avem războaie cu asemenea expresii.
"Amuzant de serios".
"Tăcere asurzitoare".
"Copii originale".
"Găsirea lipsei".
Elev profesor?
"Gaz lichid".
"Evident confuz".
"Mortii vii".
"Aproape exact"?
"Imitatie originală".
"Din întâmplare cu intentie".
"Enorm de mic".
Și cu toate că nu a rostit niciun cuvânt,
pentru prima dată de când murise tatăl meu,
am simtit că aveam cu cine să vorbesc.
Nu este nimeni acolo.
O să te ucid!
- Ce faci?! - Pleacă de acolo!
Hei, tu!
Ce faci cu aparatul ăla de fotografiat?
Cum de ai încetat să vorbesti?
Am făcut o cercetare amănuntită.
Știi, este imposibil medical să nu vorbesti,
doar dacă îti sunt extirpate coardele vocale, sau sectionate.
Sau intervine cancerul laringelui, sau ceva asemănător.
Altfel, este o reactie isterică
la un eveniment traumatic,
în care o persoană ia hotărârea psihologică să nu mai vorbească,
pentru că vorbirea ar recrea evenimentul.
M-am gândit că trebuie să stii.
Asteaptă!
Nu pot traversa podul ăsta.
Podul este într-o stare jalnică. As putea cădea prin el.
Nu poti citi ce scrii de la distanta asta.
A scris:
"Dacă traversezi podul,
o să-ti spun povestea mea".
Asteaptă-mă!
Nu te duce prea departe!
Asteaptă-mă!
A scris de asemenea:
"Să facem o pauză si o să vorbim".
Nu putem. Abia am început.
Asteaptă aici.
Să nu mă lasi aici.
E cineva?
Mă aude cineva?
Nu e nimeni aici!
Ai promis că nu o să nu mă lasi acolo.
Ce scrie?
Bine...
A scris: "Am locuit în multe locuri,
dar m-am născut în Germania.
După război m-am căsătorit.
Am avut un copil.
Am fost prea speriat să fiu tată.
Când eram mic,
eram într-un adăpost împreună cu părintii mei,
a explodat o bombă si...
au fost amândoi ucisi."
Din cauza asta te-ai oprit din a mai vorbi?
O să-ti aduc un suc, pustiule.
Atunci te-ai oprit din a mai vorbi?
"Da". "Nu".
Eu nu te întreb multe lucruri.
As prefera ca si tu să nu mă întrebi multe lucruri.
De acum încolo vreau să vii cu mine.
Și a ridicat din umeri...
asa cum o făcea tatăl meu.
Mi-a plăcut asta.
Timp de o lună, sâmbetele si duminicile venea cu mine.
Și am văzut încă 37 de Black.
Nu, nu, nu!
Trebuie să vezi ce faci.
Cassidy Black nu locuieste în Glendale, locuieste în Woodhaven.
Poftim. Lasă-mă să te ajut.
Aurelia Black locuieste în Whitestone.
Baz Black locuieste în Flushing.
P. Black locuieste în Rosedale.
B.G. Black locuieste în Sunnyside.
Ai înteles?
Mâine.
Putem merge la mai multi Black.
În zona GG, zona A50 de pe hartă. Cartierul Mill Basin.
Ce zici să ne luăm ziua liberă si să vedem un film?
Regula numărul sapte. Nimic nu intervine în calea căutării.
Bună ziua, numele meu este Oskar Schell.
Tatăl meu... Directie gresită!
Îti place?
Știi...
Nu spun nimic când mergi prea încet,
pentru că nu ai ce face.
Și nu spun nimic când te duci la baie de trei ori pe oră,
pentru că stiu că ai nevoie.
Dar ai putea mânca putin mai rapid!
A fost James Black,
Tom Black, Amos Black,
Duffin Black, Ben Black...
Inutil.
Ajunge pentru astăzi.
Nu am terminat.
Hei, băieti, am o sotie si un copil acasă la care trebuie să ajung.
Te rog! Lasă-mă un minut.
Bine...
Ben Black.
Gutry Black.
Amos Black.
Hei, băiete, ai nevoie de cheia generală.
Opreste-te.
Nu mă pot opri!
Dacă o să-ti pun o întrebare,
o să-mi spui adevărul?
Chiar dacă m-ar răni?
Da.
Crezi că cheia se potriveste vreunei încuietori?
Da.
Serios?
Da.
Cu adevărat?
Da.
Crezi că o să găsim încuietoarea?
Nu.
Nici eu nu sunt sigur.
Atunci poate ar trebui să încetăm să mai căutăm?
Trebuie să-ti arăt ceva.
Nu puteam fi sigur, asa că nu am spus nimic.
Dar am simtit asta tot timpul.
Felul în care mergea, felul în care ridica din umeri...
Felul în care bunica mea nu voia să vorbească despre el...
Probabil că el era bunicul meu.
Mama este iesită.
Pe aici.
Poti să stai pe patul meu.
Am printat astea de pe internet.
Probabil ăsta este el.
Sau... ar putea fi el.
Este îmbrăcat asa cum era el.
Am mărit fotografia până când pixelii erau atât de mari, încât nu mai arată a persoană.
Câteodată, îi pot vedea ochelarii.
Sau cred că pot să-i văd.
Probabil că si ceilalti copii îsi văd părintii.
Asta voiam să-ti arăt.
Într-o zi rea, tată lăsa sase mesaje pe acest robot telefonic.
Nu le-a mai auzit nimeni altcineva în afară de mine.
Mama ta?
În special nu ea.
Primul mesaj a fost lăsat la ora 8:56.
Încă asteptam să încep orele de scoală.
Mă jucam cu Minch. Pierdeam vremea.
Esti acolo? Alo?
Am încercat să sun la birou, dar nu răspunde nimeni.
Ascultă, s-a întâmplat ceva. Eu sunt bine.
Ni s-a spus să rămânem unde ne aflăm.
Al doilea mesaj a fost la ora 9:12.
La ora aia eram în clasă.
Bine, luati acest minunat paralelogram magic si tăiati-l în două...
Sunt eu, din nou.
Alo? Scuze. Uite, speram...
să fii acasă. Nu stiu dacă ai auzit ce s-a întâmplat,
dar am vrut să stii că sunt în regulă, totul este în regulă.
Încă asteptăm să aflăm ce trebuie să facem.
Este haos. Ar trebui să vină pompierii...
Ce?
Al treilea mesaj a fost la ora 9:58.
Câtiva dintre noi mergeam spre casă cu mama lui Minch.
A spus că se întâmplă ceva, dar nu a spus ce.
M-am oprit la magazinul de la intersectia străzii 97 cu strada Broadway
ca să îmi cumpăr un suc.
Știu că eram acolo la ora aia, pentru că am păstrat chitanta.
Avea ora pe ea.
Alo? Alo?
Nu.
Trebuie să îti redau toate înregistrările.
Al patrulea mesaj a fost la ora 10:07.
Având în vedere că viteza medie a unui copil de vârsta mea
este de 1,5 metri pe secundă,
si că între cele două mesaje a fost un interval de nouă minute,
am calculat că am mers 792 de metri
si că eram în fata bisericii de pe strada Broadway.
Știu asta, pentru că m-am întors si am calculat.
Eu sunt.
Esti acasă?
Vreau foarte mult să vorbesc cu tine.
Vreau să-ti explic...
Să-ti explic... Asteaptă, asteaptă! Mai am nevoie de un minut.
Îmi pare rău.
Nu pot folosi telefonul prea mult timp, asa că vreau să-ti spun...
că te iubesc foarte mult.
Am vrut să-ti spun cât de mult te iubesc.
Ce?
Nu este bine să asculti astea.
Al cincilea mesaj a fost la ora 10:17.
Vorbeam cu portarul, când tata a lăsat acest mesaj.
Esti acolo? Esti acolo?
Te rog. Te rog răspunde dacă esti acolo.
Opreste-te! Ajunge.
Nu.
Mai este un singur mesaj.
Cel de-al saselea mesaj.
10:27.
Opreste-te! Ajunge!
Și fără alte căutări.
Hei!
Stai putin!
Ce faci?
Lucrurile trebuiau să devină mai bune. Au devenit mai rele.
Cine spune că lucrurile trebuiau să devină mai bune?
Asta a fost tot?
Am vrut să te ajut...
dar te rănesc.
Hei!
Dacă vrei să pleci, pleacă!
Întotdeauna am stiut că esti bunicul meu.
Dar dacă crezi că o să ne lipsesti dacă pleci acum, nu-ti face griji.
Pentru că nu o să-ti simtim lipsa.
De fapt, ar trebui să-ti multumesc.
Tatăl meu a fost cel mai grozav tată din lume,
pentru că tu ai fost cel mai rău!
Tatăl meu a urmat liceul Broke Science.
A fost un elev foarte bun, a fost în echipa de baseball si editorul ziarului liceului!
După ce a absolvit, a fost admis la Universitatea Rockers.
A studiat biochimia.
A cunoscut-o pe mama într-o librărie.
Și a cerut-o în căsătorie în Nortwalk, Connecticut.
Și în fiecare vară ne duceam acolo si o cerea din nou în căsătorie.
În ziua în care m-am născut, a tipărit stirea pe o coală de ziar
care încă atârnă în dormitorul lor.
A vrut să devină cercetător, dar a devenit bijutier,
ca să poată câstiga bani pentru familia noastră.
Îi plăcea mirosul benzinei, ura rosiile.
Nu îmi vorbea niciodată ca unui copil.
Asa că, într-un fel...
îti este mai frică decât îmi este mie.
"Căutare neîncetată"
Alo?
Alo.
- Numele meu este Oskar Schell. - Oskar?
Eu sunt Abby Black.
Mai esti acolo?
Alo?
Sunt Oskar Schell. Am venit!
Oskar... ai crescut.
Să mergem.
Unde mergem?
Nu merg cu străinii cu masina.
Este o regulă bună, dar noi nu suntem străini.
Urcă.
ti-am spus când ai fost aici că nu stiu nimic despre cheie.
Dar stii.
Ei bine, sotul meu...
Fostul sot...
a vândut proprietatea despre care vorbeai.
Asa că cred că ar trebui să vorbesti cu el.
Unde este fostul tău sot?
La serviciu.
Acum o să te duc la el.
Duminică noaptea?
În Japonia este luni dimineată.
Bine. A spus că puteti urca imediat.
Etajul 32.
Tu nu vii?
O să astept aici.
Mult noroc.
Intră.
- Salut. - Salut.
Cu ce pot să te ajut? Ce se petrece?
L-ai cunoscut pe tatăl meu?
Tatăl tău? Cine este tatăl tău?
tomas Schell.
Nu cred. Nu cunosc niciun Schell.
A murit în atentatele din 11 septembrie.
Îmi pare rău să aud asta.
Am găsit un plic cu numele tău pe el
si am crezut că era numele sotiei tale, iar acum am aflat că este fosta ta sotie,
dar ea nu stie nimic despre asta.
Și un tip tipa din camera alăturată.
Ce stii despre tatăl meu?
- Când a fost asta? - Acum 3 luni, 17 zile...
opt ore, 16 minute, 11, acum 12 secunde.
Iar în seara asta, la ora 7:42:46 am găsit o pagină dintr-un ziar
în care tatăl meu încercuise "Căutare neîncetată"
si am găsit un număr de telefon pe spate.
Era numărul de telefon al lui Abby Black.
Eu eram în casă...
Îmi luam lucrurile.
Știu.
Ce era atât de special la plicul ăla?
Pot să o văd?
Era ceva scris în plic?
Scria "Black".
L-ai găsit într-o vază albastră?
Nu-mi vine să cred...
Asta este cel mai uimitor lucru. Am...
căutat cheia asta
mai mult de un an de zile.
Eu mi-am petrecut luni de zile
încercând să găsesc o încuietoare căreia i se potriveste.
- Ne-am căutat reciproc. - Ce descuie cheia?
- O cutie de valori. - Ce legătură are cu tatăl meu?
- Tatăl tău? - Am găsit-o în dulapul tatălui meu.
Și de vreme ce este mort, nu-l puteam întreba ce reprezintă.
Asa că a trebuit să plec să aflu singur.
Ei bine...
si tatăl meu a murit
acum doi ani.
S-a dus la un control medical si...
Oricum...
următorul lucru...
doctorul i-a spus că mai are câteva luni de trăit.
A trebuit să mă gândesc ce să fac cu lucrurile lui, cărtile, mobila...
- Nu ai vrut să le păstrezi? - Nu am vrut nimic din ele.
Am vândut proprietatea.
Eu si cu tatăl meu nu eram prea apropiati.
Și-a petrecut ultimele două luni
scriind tuturor, veri, parteneri de afaceri, oameni care nu auziseră de el.
Le-a scris despre toate lucrurile pe care a vrut să le facă si nu le-a făcut
si despre lucrurile pe care le-a făcut, dar nu a vrut să le facă.
A împărtăsit toate lucrurile pe care nu le-a împărtăsit cu mine.
Știi, toate lucrurile despre care am vrut să stiu...
Ai nevoie de o îmbrătisare?
O să fiu în regulă, multumesc.
Nu ti-a scris si tie o scrisoare?
Ba da, dar mi-a fost teamă să o deschid.
Eu as fi fost extrem de curios.
Sotia mea mi-a spus că sunt ridicol.
Că mă port copilăreste.
Dar erai copilul lui.
M-am temut că va fi un fel de mărturisire.
Sperăm că îmi va scrie că îi pare rău.
Că m-a iubit.
Sau altceva personal în legătură cu noi, dar nu a făcut asta.
La sfârsitul scrisorii
a scris:
"Este ceva pentru tine în vaza albastră
de pe etajera din dormitor.
Cred că o să întelegi de ce am vrut să o ai."
Dar vândusem vaza albastră.
De fapt, o vândusem...
tatălui tău, cred, dar înainte să deschid scrisoarea, asa că...
Din cauza asta am încercat să o găsesc.
L-ai cunoscut pe tatăl meu?
Cred că da.
ti-l amintesti?
A mentionat ceva despre o aniversare...
- Pentru sotia mea... - 14 septembrie.
Și că plănuise o surpriză pentru mama ta.
Aniversare fericită. Ceva în legătură cu un restaurant stilat.
Costumul lui...
Fără cheie, eram blocat.
Din cauza asta aveai nevoie să-l găsesti pe tatăl meu.
Dar nu am stiut cum să-l găsesc. Nici măcar nu-i cunosteam numele.
Câteva săptămâni am colindat în cartierul tatălui meu,
sperând să mă întâlnesc cu el.
Am pus afise în care am scris că tipul care cumpărase vaza
la vânzarea proprietătii de pe strada 75, este rugat să mă contacteze.
Dar... asta a fost la o săptămână
stii, după 11 septembrie, iar...
oamenii puneau afise pretutindeni.
Ei bine...
Cred că nu trebuie să o mai cauti.
Îmi pare rău. Știu că căutai altceva decât asta.
Este în regulă.
Să mergem la bancă împreună să aflăm ce este
si o să împărtim.
Esti un tip de treabă.
Dar nu, multumesc.
O să fii în regulă?
Pot să-ti spun ceva ce n-am mai spus nimănui?
Desigur.
În ziua aia, ne-a lăsat la scoală si imediat cum am ajuns acolo,
am plecat acasă.
Prietenul meu mi-a spus că mă va suna,
asa că m-am dus să verific robotul telefonic.
- Erau toate mesajele lui. - De la prietenul tău?
De la tata.
Era în clădire.
Este ceva ce nu am mai spus nimănui.
Nimănui, niciodată.
- A sunat telefonul. - Dumnezeule...
Nu am putut să răspund la telefon.
Nu am putut să o fac.
Suna în continuu si nu m-am putut misca.
Am vrut să răspund, dar nu am putut.
Pur si simplu nu am putut.
A pornit robotul telefonic.
- 11 septembrie. - A fost un beep.
10:27 am.
- Apoi i-am auzit vocea. - Esti acolo?
Esti acolo?
"Esti acolo? Esti acolo?"
Esti acolo?
"Esti acolo?"
Avea nevoie de mine si nu am putut să răspund la telefon.
Am fost speriat si nu am putut să o fac.
"Esti acolo?", a întrebat de nouă ori.
Știu pentru că le-am numărat.
De ce nu a spus "Cineva"?
Este cineva acolo?
"Esti" era o singură persoană.
Cred că stia că eram acolo.
Poate repeta în continuu ca să-mi lase timp să îmi fac curaj să răspund.
Cel mai mare timp a fost între a treia si a patra oară. 15 secunde.
Esti acolo?
Poti auzi oamenii plângând pe fundal.
- Esti acolo? - Poti auzi elicopterele.
Esti acolo?
Poti auzi geamurile spărgându-se.
Esti acolo?
- Esti... - Apoi s-a întrerupt.
Mă ierti?
Să te iert?
Pentru ce? Pentru că nu ai putut să răspunzi?
Pentru că nu am putut spune nimănui.
Desigur că te iert.
Nu pot să-ti spun cât de bine mă face asta să mă simt.
Sper să găsesti ceea ce cauti.
Trebuie să plec.
Multumesc.
Ce face?
Oskar!
Este în regulă. Este în regulă. Dă-mi mie asta.
Dă-mi-o mie. Dă-mi-o.
Este în regulă. Este în regulă. Dă-i drumul. Dă-i drumul.
Dă-i drumul. Dă-i drumul.
Dă-i drumul.
Este în regulă. Am luat-o.
Dă-i drumul. Dă-i drumul. Dă-i drumul, iubitule.
Dă-i drumul. Dă-i drumul.
Dă-i drumul, este în regulă.
Este în regulă. Dă-i drumul. Dă-i drumul.
Este în regulă. Este în regulă. Este în regulă. Totul este bine.
Promit că o să fiu mai bine în curând. Promit.
O să fiu normal.
Ăsta este ultimul lucru pe care l-as vrea. Esti perfect.
M-am străduit incredibil de mult, mamă.
Nu stiu cum pot încerca mai mult.
Știu că asa ai făcut. Știu că asa ai făcut.
- Nu stii. - Ba da.
Nu stii, mamă.
Știu cât de mândru ar fi fost tatăl tău că nu te-ai oprit din căutat.
Iubitule, crezi că te-as scăpa vreodată din vedere?
Crezi că as lăsa să ti se întâmple ceva?
Întotdeauna am stiut unde esti. Întotdeauna.
Ai stiut?
Stan, portarul mi-a spus de toate cărtile de telefon
despre care ai spus că-ti trebuie pentru un proiect scolar
la logică.
Am stiut că pui ceva la cale.
Cum?
Nu o să studiezi logica decât peste sapte ani.
Asa că am fost în camera ta si am încercat să gândesc ca tine.
Am vrut să înteleg.
Mă spionai?
Te căutam.
ti-am găsit jocul cu Pădurea Fermecată cu lista celor cu numele Black.
Am văzut sistemul tău de indexare.
- CZA-ul meu. - CZA-ul tău.
Indexul zonelor.
Am văzut cum foloseai ultimele patru cifre ale numerelor de telefon.
- Mi s-a părut inteligent. - A fost foarte inteligent.
Mi-am făcut propria hartă.
Și am marcat toate zonele tale.
104.
216 adrese.
472 de oameni pe nume Black.
Am făcut o listă cu toti oamenii pe care urma să îi vezi în weekendul ăla,
i-am sunat pe cei la care fusesesi deja
si i-am căutat pe internet pe cei pe care urma să-i vizitezi.
Serios?
Pe toti?
De la moartea sotului meu, fiul meu caută în tot orasul cu o cheie
care crede că ar putea fi un indiciu, asa că este foarte...
Multumesc. Multumesc.
Multumesc foarte mult.
Asa că atunci când o să vină, o să ia această hartă si...
Multumesc.
Multumesc foarte mult. Multumesc foarte mult.
Multumesc.
Lui Hector Black îi place mult să îmbrătiseze.
Pe mine m-a îmbrătisat de 17 ori.
Am vrut să plec, dar el continua să mă îmbrătiseze.
El crede că are cumva legătura cu moartea tatălui său, asa că...
Asta este o poveste foarte tristă.
Mi-a plăcut Elaine Black si cei nouă copii gălăgiosi ai ei.
Ai primit un desen?
Zeci de desene.
Asa că atunci când o să vină... poate o să-l lăsati să stea în excavator.
- Dar Leigh-Anne Black? - Pleacă!
A tipat la mine să plec.
Da. Și la mine.
Indiferent dacă aveti sau nu ceva...
Pleacă. Te rog, pleacă de aici. Pleacă!
Mona Black a avut o povestire grozavă.
Mona Black a izbucnit în lacrimi.
O să fie în regulă.
Are nevoie doar de câteva întrebări.
Esti sigură că nu te deranjează asta?
Era în regulă când am ajuns eu acolo.
Știam cât de mult o să-ti ia să ajungi de la Eleonore Black din Astoria
la Harlan Black în Bushweek.
Îmi pare foarte rău în legătură cu tatăl tău.
- Mamă, este băiatul ăla! - E băiatul ăla!
Cred că mamele noastre seamănă, nu crezi?
Asadar stiai despre cheie?
Știam că trebuia să lămuresti lucrurile.
Și trebuia să merg cu tine.
Nu ti-ai făcut griji că o să fiu violat, ucis,
strangulat, înjunghiat, sau ceva de genul ăsta?
În fiecare oră a fiecărei zile.
Nici nu puteam respira până când se închidea usa.
- Hei! - Am ajuns acasă.
Credeam că doar tata poate gândi ca mine.
Și eu credeam la fel.
Unii dintre ei pierduseră ceva sau pe cineva, mamă.
Exact ca noi.
Ce îti lipseste la el?
Îmi lipsesc foarte multe lucruri la el.
Mie îmi lipseste felul cum putea prezice vremea doar atingând fereastra.
Felul în care intra în casă si striga:
- "Ce face toată lumea?" - "Ce face toată lumea?"
Îmi lipseste felul în care îsi introducea întregul brat
în sacul de cafea boabe de la magazin, pentru că îi plăcea cum se simte.
Asta mă enerva foarte mult,
pentru că toti cei din magazin îl priveau.
Îl priveau?
Nu stiu. Nu stiu.
Îmi lipseste vocea lui.
Îmi lipseste vocea lui când îmi spunea că mă iubeste.
Și mie îmi lipseste.
Mamă?
Este în regulă dacă te îndrăgostesti din nou.
Dacă vrei să faci asta.
Nu o să mă mai îndrăgostesc niciodată din nou la prima vedere.
Nimeni nu poate fi el. Nimeni.
Mi-a spus.
A spus...
O iubesc cu adevărat pe mama ta.
Este o fată foarte bună.
Mamă?
Nu îti spun că te iubesc de destule ori, nu-i asa?
Ba da, îmi spui.
Iubitule...
Îmi spui.
Scările sunt stricate.
Te duci la scoală foarte devreme.
Astăzi nu este scoală. Este Ziua Presedintilor.
Credeam că este în februarie.
Au schimbat data.
Am scris o scrisoare tuturor celor pe care i-am cunoscut.
Am scris:
"Dragă domnule, sau doamnă...
sau domnisoară...
Sau Abby, Hazelle, Tommy,
Elaine, sau toti cei pe care i-am cunoscut si care au numele de familie Black.
Poate vă amintiti de mine.
Numele meu este Oskar Schell.
Am venit la voi să văd dacă mă puteti ajuta să găsesc o încuietoare
care să se potrivească cheii care credeam că mi-a lăsat-o tatăl meu.
Cei mai multi dintre voi ati fost amabili cu mine si de ajutor.
Vreau să vă multumesc pentru asta.
Și vreau să vă multumesc pentru plimbarea pe cal pe care mi-ati dăruit-o.
Și pentru desenele cu mine si cheia mea.
Poate ati vrea să stiti...
Cheia nu era pentru mine.
Era pentru domnul William Black,
care poate avea nevoie de ea chiar mai mult decât aveam eu.
Am fost dezamăgit, evident,
dar sunt sincer bucuros că a ajuns acolo unde îi era locul.
Și sunt chiar bucuros să am dezamăgirea mea,
ceea ce este mult mai bine decât să nu am nimic.
Tatăl meu mi-a spus că New York-ul avea odată o a sasea diviziune administrativă
care s-a desfiintat.
Au încercat să o salveze, dar nu au putut.
Și nu se va mai întoarce niciodată.
Oricât as vrea eu,
tatăl meu nu se va mai întoarce niciodată.
Am crezut că nu pot trăi fără el.
Dar acum stiu că o să pot.
Cred că asta l-ar face mândru pe tatăl meu,
ceea ce este ce mi-am dorit întotdeauna.
Dedicat domnului tomas Schell
Am obtinut adresa locatarului de la bunica
si cu toate că voiam să-i spun că e un cretin egoist
si să se ducă naibii,
nu am făcut-o.
L-am rugat să se întoarcă acasă.
Felicitări, Oskar.
Cu un curaj incredibil si cu o întelepciune mult peste vârsta ta
ai rezolvat expeditia de recunoastere numărul sase.
Ai dovedit atât existenta celei de-a sasea diviziuni administrative,
cât si propria ta pricepere.
Oriunde ar fi acum oamenii din a sasea diviziune administrativă, te sărbătoresc.
La fel si eu.
Acum este timpul să te duci acasă.